Середня Євразія

Середня Євразія або центральна Євразія, пострадянська Євразія, Радянська Євразія, Совєцька Євразія, рідко також Середзем'я (Middle Earth) по аналогії з Середзем'ям з творів Толкієна — географічний і геополітичний регіон у центрі Євразії, на межі Європи і Азії, між Євразією Західною і Східною, Північною і Південною. Історично і географічно з центральною Євразією пов'язані такі регіони як Степ, Скіфія, Татарщина, Росія, «пострадянський простір» (країни колишнього Радянського Союзу, Країни Рад 20 ст.) тощо. Нині цей регіон є предметом багатьох досліджень і тривог з точки самих різних наук — політики і геополітики, економіки, соціології, екології та ін. Цей регіон був, є і буде цікавити в т.ч. українських дослідників, досить згадати таких піонерів української глобалістики епохи розпаду Країни Рад 1970х-1980х рр., самобутніх "філософів Безмежжя" як Олесь Бердник і Федір Тетянич (Фрипулья), які цікавились історією, культурою і майбутніми перспективами цього унікального регіону, той же Федір Тетянич, вказуючи на основи новітньої української глобалістики, говорячи про "Україну рівну Безмежжю" (Країну Фрипульї) тобто "україноцентричний", "києвоцентричний", "людиноцентричний" ("фрипульяцентричний") Всесвіт очевидно включав до цього поняття в т.ч. як Європу так і Азію (Татарщину, Росію), на перетині яких знаходиться Україна (УНР-УСРР-УРСР), а отже усю пострадянську Середню Євразію на уламках Старого (Радянського) Союзу, "Країни Рад" 20 ст., з усіма її регіональними особливостями, країнами, народами, пам'ятниками старовини, корисними копалинами, благами і небезпеками.

Історія досліджень Регіон з давніх давен привертав увагу освічених і цікавих до подорожей, відкриттів, пошуку нових можливостей і вражень людей світу, як з Заходу так і зі Сходу, де з тих чи інших причин цивілізаційний розвиток з певного моменту пішов уперед. Так вже давні греки і римляни, люди півдня і заходу Європи знали цей регіон як Скіфію, маючи на увазі землі, які знаходяться на північний схід від них, включаючи до нього нерідко землі сучасної східної Європи.

Згодом, по мірі розвитку і поширення поняття Європа на країни християнської віри, світогляду, культури і цивілізації і по мірі поширення християнства на теренах Скіфії (зокрема на теренах старожитньої Русі, України), частину Скіфії було включено у поняття Європа, так з'явилось те, що ми називаємо Європою східною. Натомість та частина, ті землі, країни Скіфії (Середньої Євразії), які до Європи не увійшли, були включені у поняття Азія.

Новий період в історії становлення поняття очевидно займає епоха Татарщини, Татарської імперії, коли практично вся східна Європа була "завойована Азією", чи точніше включена до складу Татарської імперії і отже Татарщини (Татарії, Тартарії) як географічного і геополітичного поняття яким користувались тодішні європейці, причому переважно європейці західні. З іншого боку очевидно, що поняття Татарщина, особливо після розколу Монгольської імперії на кілька частин, відокремлення Китайської імперії (Держави Юань) стало фактично означати приблизно той самий регіон, що зараз називають Середньою (Центральною) Євразією.

З упадком і розпадом Татарської імперії на зміну Татарщині приходить поняття Росія (Русь), яке в Європі спочатку трактують як складову частину Європи, сприяючи експансії Росії (Москви) на землі старожитньої Татарщини, але згодом на рівні суспільної думки всіляко відхрещуються від цього проекту, наслідком чого є в т.ч. падіння Російської імперії, Українська (Російська) революція початку 20 ст. і т.д. За цей період очевидно поняття Росія змінює значення від "частини Європи" до "Середньої Євразії" і нарешті "держави пов'язаної своїми витоками з Азією" (що суперечить теорії походження державності на Московщини з теренів Київщини, теорії "Москви як Другого/Третього Києва", яка віками користувалась популярністю на Московській Русі, серед місцевих русинів, їх нащадків і адептів руської віри).

В цих умовах, особливо в другій половині 20 сторіччя якраз і виникають потреба і необхідні передумови для серйозних і неупереджених досліджень даного регіону, в т.ч. потреба у новій його назві. Так внаслідок поєднання понять Європа і Азія, для позначення регіону, який виникає на межі їх взаємодії, на їх перетині і виникає поняття Євразія, яке згодом починають застосовувати як назву "Старого Світу", материка (Євразія) в цілому. Відповідно регіон між Європою і Азією (Китаєм), між Заходом і Сходом Євразії починають називати Центральною або Середньою Євразією.

Український націоналізм, євразійство і глобалістика Питання про місце, роль і значення Старої Русі (України) в історії і майбутньому розвитку регіону ставилося ще в часи Татарщини і Речі Посполитої місцевими мислителями, філософами і богословами, діячами культури, військовими і політиками.

Не стояли осторонь і українські народники і будителі, "батьки-засновники" Української Республіки (УНР-УСРР-УРСР-Україна), включаючи таких вітчизняних мислителів як Тарас Шевченко, Пантелеймон Куліш, Микола Костомаров, Іван Франко та безліч інших, в т.ч. українські націоналісти, соціалісти так само як і інші, зокрема фрипулісти[1] 1980х-2000х рр., прихильники, послідовники і критики українського філософа Ф.К.Тетянича (Фрипульї).

В 1929 році, коли на великому зборі ОУН був прийнятий документ, відомий як "Декалог ОУН" або "Декалог українського націоналіста", там були слова про Духа Одвічної Стихії (Господа Бога, Творця Світів і Владику Безмежжя), який поставив українців (русинів) "на межі світів" (Європи і Азії), які можна віднести до українців, а в ширшому розумінні - до представників всіх трьох гілок русинства (українців, білорусів, росіян) пов'язаних своїми початками зі Старою Руссю (Україною), а в ще більш широкому розумінні - до всіх представників країн і народів колишніх Скіфії, Татарщини і Росії, а нині "Великої України", "пострадянського простору", "Совєцької Євразії", Середзем'я.

Джерела

 * https://www.centraleurasia.org/
 * https://www.researchgate.net/figure/The-Countries-of-Central-Eurasia_fig4_256044062
 * http://www.korydor.in.ua/ua/voices/dirdovskij-fripulia.html